Пане ОЛЕЖЕ ! Ваша повсякденна наукова, пошукова, дослідницька, консультативна робота давно заслуговує наукового ступеня доктора технічних наук з присвонням одночасно наукового звання професора. Ви дійсно АС. Разом з Ввми я пасивно вивчаю історію розвитку вело,мото, автотранспорту в Україні, у світі. Перед переглядом Вашого нового відео наперед ставлю лайк, тому, що воно буде цікавим, інформативним. Історичний клуб також заслуговує шани і поваги.
Дякую за оцінку. Науковий ступінь вже маю офіційно, а до професора ще не доріс. А от нашу історію треба комусь впорядковувати і поширювати, тому за цю величезну роботу взявся Історичний Автоклуб. А далі може й якісь наукові діячі та професори підтягнуться.
Пропоную теми для наступних випусків клубу: - Як купляли автомобілі в УРСР і як купляють зараз. - Як видавали автомобілі та мотоколяски ветеранам. Яка це була техніка, на скільки років давали в експлуатацію. - Автоскладальні виробництва на початку 2000х.
Так, в нас теж були такі ж думки, але...Місцеві буквально сидять на потенційних мільйонах від туризму, якого в Копилові не має зовсім. А міг би бути й ще який. Тут же не тільки зародження автомобілізму, а й Чайковський і музична класика, Врубель і художня галерея. Рідко коли можна знайти таке поєднання в одному місці. А тут воно є і будинок фон Мекка поки що є. І парк навколо є. І траса чудова поряд. Всі складові є, а музею не має. Бо не має кому його створювати. А це - повірте, велизезна й кропітка багаторічна і дороговартісна робота. Музеї не створюються по щолчку пальців, треба наймати грамотних фахівців, дизайнерів, архітекторів, техніків і т.п. Музей це не тільки приміщення і можливі експонаті, а ще й атмосфера і компетенція. І останні дві складові можуть вартувати навіть більше, ніж перші. Бо без них буде заштатний краєзнавчий музей, в який ніхто не ходить. А місцева влада розмірковує лише категоріями скільки їм запропонують за сотку землі. Так музею не буде. Місцева влада повинна сама зрозуміти його необхідність, створити первісний проєкт, знайти під нього фінансування (якщо не з місцевого бюджету, тоді шукати інвестора) і запросити (якщо вони ще погодяться) фахівців на створення такого музею і по його управлінню в майбутньому. А таких фахівців в країні - одиниці. В цьому випадку через декілька років музей би в них був і пішов би потік туристів у Копилів. І заробляли би місцеві на супутніх послугах: кафе, ресторани, магазини, сувеніри, прокат, готель, розважальні послуги і зросла би вартість "сотки" в Копиліві і всі були б задоволені і щасливі. Так, ні. Тому й не має ніяких туристів у Копиліві, не має ніяких нових послуг і ніхто це село, як туристичну точку не розглядає. Оце тільки ми туди вибралися і розповіли, які там події колись відбувалися.
Спасибо вам Олег за интиресный выпуск
Отличный формат!!! Жаль что редко выходят заседания Исторического Клуба
Очень интересно и увлекательно. Олег настоящий хранитель истории.
Дякую вам Олеже за вашу працю.
Дякуємо за цікаву інформацію!
Пане ОЛЕЖЕ ! Ваша повсякденна наукова, пошукова, дослідницька, консультативна робота давно заслуговує наукового ступеня доктора технічних наук з присвонням одночасно наукового звання професора. Ви дійсно АС. Разом з Ввми я пасивно вивчаю історію розвитку вело,мото, автотранспорту в Україні, у світі. Перед переглядом Вашого нового відео наперед ставлю лайк, тому, що воно буде цікавим, інформативним. Історичний клуб також заслуговує шани і поваги.
Дякую за оцінку. Науковий ступінь вже маю офіційно, а до професора ще не доріс. А от нашу історію треба комусь впорядковувати і поширювати, тому за цю величезну роботу взявся Історичний Автоклуб. А далі може й якісь наукові діячі та професори підтягнуться.
Про одночасне присвоєння професора можете детальніеш написати? Дякую.
Лайк
Пропоную теми для наступних випусків клубу:
- Як купляли автомобілі в УРСР і як купляють зараз.
- Як видавали автомобілі та мотоколяски ветеранам. Яка це була техніка, на скільки років давали в експлуатацію.
- Автоскладальні виробництва на початку 2000х.
Как жаль, что здание в таком ужасном состоянии… Там бы музей сделать 😢
Місце для майбутнього автомузею !
Так, в нас теж були такі ж думки, але...Місцеві буквально сидять на потенційних мільйонах від туризму, якого в Копилові не має зовсім. А міг би бути й ще який. Тут же не тільки зародження автомобілізму, а й Чайковський і музична класика, Врубель і художня галерея. Рідко коли можна знайти таке поєднання в одному місці.
А тут воно є і будинок фон Мекка поки що є. І парк навколо є. І траса чудова поряд. Всі складові є, а музею не має. Бо не має кому його створювати. А це - повірте, велизезна й кропітка багаторічна і дороговартісна робота. Музеї не створюються по щолчку пальців, треба наймати грамотних фахівців, дизайнерів, архітекторів, техніків і т.п. Музей це не тільки приміщення і можливі експонаті, а ще й атмосфера і компетенція. І останні дві складові можуть вартувати навіть більше, ніж перші. Бо без них буде заштатний краєзнавчий музей, в який ніхто не ходить. А місцева влада розмірковує лише категоріями скільки їм запропонують за сотку землі. Так музею не буде.
Місцева влада повинна сама зрозуміти його необхідність, створити первісний проєкт, знайти під нього фінансування (якщо не з місцевого бюджету, тоді шукати інвестора) і запросити (якщо вони ще погодяться) фахівців на створення такого музею і по його управлінню в майбутньому. А таких фахівців в країні - одиниці.
В цьому випадку через декілька років музей би в них був і пішов би потік туристів у Копилів. І заробляли би місцеві на супутніх послугах: кафе, ресторани, магазини, сувеніри, прокат, готель, розважальні послуги і зросла би вартість "сотки" в Копиліві і всі були б задоволені і щасливі. Так, ні. Тому й не має ніяких туристів у Копиліві, не має ніяких нових послуг і ніхто це село, як туристичну точку не розглядає. Оце тільки ми туди вибралися і розповіли, які там події колись відбувалися.
Усадьба цветёт, видно с каким почитаниям в украине относятся к пионерам автолюбителям!)
Да, не все и не везде у нас хорошо, но мы над этим работаем