Kilpisjärven maisemissa kesäkuun 2022 viimeisellä viikolla
ฝัง
- เผยแพร่เมื่อ 24 ส.ค. 2024
- Kesäkuun viimeinen viikko kuljettiin Kilpisjärven maisemia. Tarkoitus oli kulkea jonkinlainen rengasreitti ettei samaa polkua tarvitsisi kulkea edestakaisin. Suunnitelma oli aika väljä, hellelukemiin noussut lämpötila lyhensi reittiä. Lopulta mentiin Viittakurun kautta Kuonjarjoelle, sieltä Meekolle ja kalottireittiä pitkin takaisin Kilpisjärvelle. Pikkuisen siis eestaas kulkemista. Helteiden takia yöt oli käytettävä nukkumiseen eikä liikkumiseen kuten olin alunperin ajatellut. Sadevaatteita ei tarvinnut kertaakaan, ainoa ukkoskuuro sattui kun oltiin Kuonjarjoen kämpällä syömässä. Taukotakkia tarvitsi kahtena ensimmäisenä iltana, sen jälkeen se oli rinkassa painona. Hyttyset tuli helteiden myötä, mäkärät myös. Paarmat viimeisenä päivänä. Itikat teki pientä kiusaa ainoastaan leireissä, päivisin tuuli vei ne pois. Tuuli teki kiusaa tuulisuojasta huolimatta myös mikrofonille, tuli epäilys toimiiko se ollenkaan vai onko äänet kameran oman mikin taltioimia. Ehkä se on vain kelvoton ulkokäyttöön.
Kiitos Jouni taas kerran! Mukavasti olit saanut suositun vaellusreitin varrelta kuvattua luontoa, erityisesti paljon lintuja. Tuuli aiheuttaa hankaluuksia äänen suhteen, onneksi laitoit tekstit! 👍😄
Kiitti itsellesi. Mulla on ollu ongelmia tuon äänen kanssa, mikin tuulisuoja ei tahdo pysyä kunnolla paikallaan, eikä aina huomaa tarkistaa sitä. Käyttäjävirhe siis :) Tekstit laitoin jos muistin suunnilleen mitä olin sanonut. Lintuja tuli nuoruudessa seurattua enemmänkin, kasveja tunnen huonommin. Objektiivina nykyään 24-200mm zoomi, linnut tallennan yleensä videolle kroppimoodissa. Kokemus on opettanu, ettei objektiivia tule vaihdettua kulkiessa, nopeissa tilanteissa ei ehdikään. Leirissä sitten eri juttu, tai jos pitää välipäivän.
Mukavan leppoisa video. Jouni kiinnittää paljon huomiota pieniin ja kauniisiin yksityiskohtiin, jotka sopivasti elävöittävät muuten hyvin karua Yliperän maisemaa. Pikku miinus mikin suojauksen puutteesta... Kiitos videosta !
Kiitos, noi yksityiskohdat tuo vaihtelua oman naaman kuvaamiseen ja ehkä välillä vähän ykstotisiin maisemiin jotka avomaastossa vaihtuu aika hitaasti, kulkunopeudesta riippuen. Mikissä on kyllä tuulisuoja, mutta äänet kuulostaa tosiaan kameran omalla mikillä äänitetyiltä. Editoidessa säädin äänitasoja kyllä hiljaisemmiksi, että saisin suhinat ja kosken kohinat aisoihin, mutta sitten häviää kaikki muukin ääni. Pitäis jotenkin selvittää, toimiiko ulkoinen mikki ollenkaan vai onko hajonnut. Johto on ainakin ehjä.
Kiitos 🤗 kylläpä oli lintuja ja kukkia, ihana Lapin kesä ☀️
Kiitoksia, se on tuossa välissä parhaimmillaan, lumien jälkeen ja ennen hyttysiä. Tänä kesänä olisi voinut mennä viikkoa aikaisemmin. Tosin edeltävä viikko oli kuulemma sateinen.
Tutuja paikkoja. Ensimmäinen vaellus ikinä suuntautu Haltille 2019. Olin silloin 65 vuotta.
Kiitti kommentista. Suoraan "syvään päätyyn" siis. Itsellä Halti vielä käymättä, tuolla alueella on niin paljon paikkoja, jotka kiinnostaa enemmän mutta ehkä joskus vielä sinnekin.
Käsivarteen itsekin juuri lähdössä ensi maanantaina. Tarvantovaaran alueelta aloitellaan. Sieltä on vähemmän julkaisujakin. Kiitos taas videosta.
Tulee varmaan hieno reissu. Tarvantovaara on tosiaan vähän liikuttua aluetta, lienee aika soista. Käsivarren julkaisut tosiaan painottuu kalottireitille.
Hienot oli maisemat ja mukavan rauhallinen tunnelma - kiitos :)
Kiitos. Me vanhat sedät ei hosuta :) Jos jotain jää näkemättä, se käydään seuraavalla kerralla, kyllä ne maisemat siellä pysyy.
Aivan ihana video. Sain monta hyvää vinkkiä ensi kesän Käsivarren reissuun. Kiitos!
Kiitos mukavasta kommentista. Käsivarren maisemiin aion itsekin mennä vielä uudestaan, ehkä jo tulevana kesänä. Paljon jäi vielä nähtävää.
On tämä Suomi pitkä maa, etelässä on helle ja pohjoisessa on lunta maassa. Kiitos videosta.
Kiitoksia. Se kuumuus ehti pohjoiseenkin, sulatti lumia vauhdilla ja sai joet tulvimaan.
Kiitos upeasta videosta, Jouni! Sitä katsoessa tuli hyvin vahvasti tunne, että Käsivarren komeisiin maisemiin on päästävä uudelleen, monen vuosikymmenen jälkeen. Tunturikasvit ovat aina kiinnostaneet kovasti. Erityiset kiitokset niiden kuvaamisesta tässäkin videossasi 😊
Kiitti kommentista. Itselläkin edellisestä kerrasta noissa maisemissa oli vierähtänyt muutama vuosikymmen. Nyt ei ihan päästy niihin maisemiin mitkä jäi aikanaan käymättä joten ajatuksena on käydä lähivuosina uudelleen. Kasvit on tosiaan erinäköisiä eteläisiin verrattuna. Kukkivat kaikki lähes yhtä aikaa koska kesä on niin lyhyt. Valitettavasti myös hyttyset on runsaimmillaan samaan aikaan kasvien kukinnan kanssa.
Kiitos Jouni videosta &peukku .
Kiitän.
Hieno video, ainostaan noin taukopaikan jorinat jäi ohueksi, auttais varmaan kaulususmiki yms. Kiitos vielä kun jaksat tarpoa.
Hyvä jos kelpasi ääniongelmista huolimatta. Epäilin mikin tai johdon särkyneen, mutta juuri testattuna se tuntuu toimivan. Seuraava epäilys kohdistuu tuulisuojaan, kuinka tarkasti sen täytyy olla kohdallaan, että se ajaa tehtävänsä. Siinä on pientä liikettä ja se ei ehkä ole ollut aivan paikallaan. Langaton kaulusmikki toimisi hyvin leiri- ja taukotilanteissa, suuntakuvioltaan tiukempi mikki rajaisi koskien pauhua pois ja sillä saisi esim. lintujen ääniä talteen kauempaa. Kerran oli sellainen lainassa, toimi hyvin.
Hieno kooste matkastamme! Kivasti olit saanut kuvia myös linnuista tarinaa elävöittämään. Sait myös hyvän kuvan isosta kärpäsestä, joka sai minut selaamaan kuvia verkosta. Poron loiskärpänenhän se oli kuten arvelin; mielestäni porokiiliäinen eli kurmu (eikä poronnenäsaivartaja eli saulakka)
Hyvä että kärpänen tuli tunnistettua. Linnuista sai juuri ja juuri kelvollista kuvaa, menettelee liikkuvassa kuvassa vaikka jääkin hieman kauas. Jotain lintukuvaa jäi käyttämättä kun tarkennus haki liikaa ja osui kohteeseen vain hetkittäin. Kiitos vielä retkiseurasta.
On kyllä komian näköistä maisemaa 👍
Tuolla sitä riittää
Tulipa vahva dejavu-tunne tuossa keräkurmitsa-kohdassa, sillä lienenkö kerran eläissäni tuon pelottoman linnun nähnyt, ja se oli juuri tuolla Duolljehuhputin ja Guonjarvárrin välisessä solassa. Vuosi oli 2013, kun katselin sitä tuossa ihan jalan juuressa. Ehkä se pesii tuossa joka vuosi? Mukava kun zoomailet lintuihin ja nimeät niitä 👍
Itselläkin mennyt muutama kymmenen vuotta siitä kun näin keräkurmitsan edellisen kerran. Nyt nähtiin muistaakseni neljään otteeseen, Termisjärven pohjoispuolella viiden linnun parvi. Eihän se mikään huippuharvinaisuus ole, on vain sen verran kesy ja hiljainen, että siitä kävelee helposti huomaamatta ohi. Linnut on ollut luonnossa se ykköskiinnostuksen kohde, ne tuntuu kiinnostavan paljon muitakin ja siksi tuo nimeäminen. Kasveissa olisi tietysti sama, niitä tunnen vain varsin huonosti ja voi tulla huteja nimeämisessä, siksi ne jää vain näyttäviksi elementeiksi maisemakuvien lomassa.
Vuonna 1993 oltiin heinäkuun 10.stä viikko oli kevät tulvat ja kylmää . 1994 heinäkuun ekaviikolla +30 asteen helteet.
Näin se voi vaihdella. Kaikkeen kannattaa varautua, onneksi just ennen lähtöä on aika hyvin selvillä millainen sää tulee olemaan.
Komiaa maisemaa 💪
Olen kulkenut tuolla yli 30 vuotta , osan niistä oppaana ja ihmettelen tuota vaelluskenkäbuumia ,se alkoi jo silloin ,kun olin oppaana siellä . Miksi ei voi käyttää vaellus-saapaita ,niitäkin on. Vai onko liian maalaista. Olen laastaroinut muutaman liian uuden kengän aiheuttaman haavan kantapäistä,saappaista ei ole ollut.
Itse kuljin nuorempana lenkkareissa ja kumisaappaissa. Joet ylitettiin paljain jaloin. Kyllästyin jalkinesulkeisiin ja kun kymmenkunta vuotta sitten elvytin nuoruuden harrastuksen ostin kalvolliset vaelluskengät. Kesän sisäänajo kotioloissa sujui ongelmitta. Syksyllä pohjoiseen ruskaretkelle ja ensimmäinen päivä reiluun sateeseen. Kolme tuntia märässä varvikossa ja sukat alkoi olla märät. Neljännen tunnin jälkeen pohjalliset alkoi litisemään. Vaihdoin sukat ja laitoin muovipussit päälle. Sama toistui. Jälkeenpäin ajateltuna vesi siirtyi kenkiin kastuneista housuista vaikkei kalsarit erityisen märiltä tuntuneetkaan. Oli joka tapauksessa viimeinen reissu, jossa vaelluskengät oli pää jalkineina. Vaihdoin kumisaappaisiin jotka alkoi vuotaa kolmen kuukauden jälkeen. Löysin sitten polyuretaanisaappaat, joissa olen pysynyt tähän saakka. Ei ne mitkään täydelliset ole, nuljuu jalassa ja tuonne Kilpisjärvelle otin ne vettä päästävät vaelluskengät mukaan. Ne oli kivikoissa saappaita paremmat. Mun mielestä saappaiden käyttö ei ole ollenkaan maalaista, kyllä urbaani retkeilijä ymmärtää mikä pitää vettä. Kalvollisten kenkien maine on mun nähdäkseni rapautumassa, kestikö ne ennen paremmin, en tiedä. Monen mielestä saappaiden ongelma on sama kuin sadevaatteiden; joko kastuu ulkoapäin sateesta tai sisältä hiestä joten sama missä asussa kulkee kun kastuu kuitenkin. Jotkut käyttää pelkästään polkujuoksukenkiä ja antaa niiden kastua. Kun koko ajan liikkuu niin ei tule kylmä. Itse en tätä ole kokeillut, pidän niin paljon taukoja, jotka voi venähtää pitkäksikin, että uskoisin vilun iskevän. Ihannejalkine on vielä löytämättä, jos olisin huolellisempi ihminen, kokeilisin vuorittomia nahkasaappaita villasukkien kera. Ne vaan vaatisi sen verran jatkuvaa huoltoa ja rasvaamista, että jäisi multa tekemättä.
@@jouniriihela4317 Ranskalainen Aigle teki aikoinaan hyviä saappaita ,en saanut niitä rikki ,jotain raakakumia,siitä hyvät ,ettei ollut vuoria,sukat ja pohjalliset pois ,joen yli ja saappaiden kuivaus ja menoksi. Mulla vaan levisi jalkaterät niin paljon ,etteivät enään sopineet. Nokian muottipohjainen joku fildmark oli sitten loppuvuodet, silikoniöljyllä voitelin ja laitoin varastoon,ovat kunnossa vieläkin. Menis vieläkin ,mutta kun on 80+ ei taida jaksaa,kävelen lähimetsiä :) Hyvää jatkoa.
Miten upeaa maisemaa.
Kiitoksia. Siellä on.