Крихітка - обожнювала їх пісні завжди (як я розумію, вони спочатку були Крихітка Цахес). Навіть не полінилась було поїхати та купити їх диск, в свої 16 рочків )) Правда, не впевнана, що він був не піратським😅 І взагалі, велика дяка, що їх гурт був українським вже тоді! Бо душа вимагала української пісні, а відкопати таку, ще й щоб гарна, було досить важко
Дякую за пісню , вона про кожного з нас 💔 коли хочеться побачити останній промінчик знак від наших загинувших, і їх так багато загинувших що не хочеться нічого відчувати цей біль не має куди вміщати 😭❤️🩹завжди реву під цю пісню . Болюча але кохана , бо дає доторкнутися душою до болю України яка стільки страждає від московитих 😭
Звичайно, вже перемогли - вчора НБУ дозволив необмежений вивід валюти в інші країни, а Зеленський сказав, що основним питанням Саміту Миру в червні, буде складання «переговорного документу» (читай «сепаратного миру»/«Мінську-3»)🤦♂️🤡
Нещодавно був книжковий Арсенал, дивилась інтерв'ю з Агеєвою, то я так зрозуміла, що ця термінологія неправильна. Типу відродження це коли втрачено було щось, а у нас була тяглість літератури. Просто умови роботи Українки і Франка під всякими російськими указами трошки відрізняється від умов роботи Хвильового під час більшовиків і СРСР, але ми творили весь цей час. І це я вже не вперше чула, що до цього терміну є питаннячка. Але те, що росія наші таланти вбиває постійно - це факт, але хтось та й залишається і пише далі: трактор в полі дир-дир-дир сам себе не напише 🤷 І те, що в нашій країні все одно є кому співати, творити, попри те, що Червону руту закрили, Територію А закрили, народні співаки наші повиїзжали в росію - але ми все одно маємо таланти тут. Це чудо якесь, якщо пам'ятати, що населення наше зменшується з кожним роком
У Парижі, куди його відрядила газета Toronto Star, Гемінґвей познайомився з такими літературними корифеями як Ф. С. Фітцджеральд, Гертруда Стайн і Езра Паунд, що оцінили праці юнака. У Парижі в 20-ті роки Ернест Гемінґвей бачився з Джойсом. Гемінґвей описав ці події в своїх мемуарах «Свято, яке завжди з тобою» (англ. A Moveable Feast). Вже у 1925 році опублікували книгу Гемінґвея - «У наші часи» («англ. In Our Times»). Перший по-справжньому письменницький успіх прийшов до Гемінґвея у 1926 році після виходу в світ «І сонце сходить» або «Фієста» («англ. The Sun Also Rises»), песимістичного, але водночас блискучого роману про «втрачене покоління» французьких та іспанських репатріантів 1920-х років. Післявоєнні роки Гемінґвей повністю присвятив літературі. Вікіпедія
На початку 2022 р. бажаючих воювати було дуже багато, але не було зброї і спорядження. Зараз є зброя і спорядження, але немає бажаючих. Чому так, напевно це риторичне запитання.
@@olgatomenko1828 Бот, це російська любима звичка переводити стрілки на когось іншого, а робиться це для того, щоб уникнути відповідальності за кримінальні злочини, як от розкрадання і хабарництво.
Ага, круто. Лише досягненням було би коли б у США чи Німеччині казали би «у нас є власні Шевченко та Франко!». А в решті, нереально увійти до світової літератури, будучи як хтось
@@MarcusTomasheski-vy1ykти деган?! До чого був твій висєр, стосовно того, що " досягненням було би коли б у США чи Німеччині казали би " у нас є власні Шевченко та Франко" ", що ти, чудо хотіло цим сказати?! Виходячи з твоєї логіки, коли США чи Німеччина казали б, " у нас є власні Шарль Бодлер та Поль Верн ", то це означало б, що вони є письменниками світового рівня?! Чи що в твоєму запаленому, від дибілізму, розумі, означає " світова література "?!
Вони ще так казатимуть. Обов'язково. І входити до світової літератури нам немає жодної потреби. Це світова література має перейматися чи доросла вона до нас.
11:39 - в чому ніхто не хоче бачити Жадана??? Вибачте, звісно, однак з цього моменту слухати Кольцову стало фізично боляче. У мене просто випали очі, коли вона почала вивалювати, що хтось на фронті «корисніший». Чесно, друзі, більшості українців, які втратили когось на війні, або рідні отримали травми - як фізичні так і психологічні - їм не всралися ваші співаки і письменники. І так, це звучить грубо, але як можна бути наскільки цинічною, щоб словами через рот вимовляти, що треба витягти з фронту Сєнцова, а когось на його місце поставити, ну, менш важливого, наприклад. Кольцова слухала інтервʼю Сенцова взагалі? Чула його думку з цього приводу? Рекомендую послухати! Поясніть, будь ласка, з чого вона вирішила, що умовна культурна одиниця важливіша за будь-яку людину іншої професії? Це якось суперцинічно. Я розумію, що культура важлива, але які тоді професії менш важливі? Люди яких професій мотивують меншу кількість людей? Повірте, кожна людина для когось є цілим світом! Говорити на подібні теми потрібно або дуже обережно, або закрити рота і не говорити взагалі. Повний крінж. Не думала, що Крихітка наскільки обмежена людина.
Кожна людина важлива - це факт. Я зрозуміла думку Олександри так: Жадан - це цілий інститут культурної дипломатії, якого, на жаль, ніхто не замінить. Він має велику мережу міжнародних зв’язків, визнання, сотні каналів, щоб бути нашим рупором, але також його творчість є натхненням для багатьох людей, які воюють. І коли він стає, наприклад, оператором БПЛА (на жаль, не знаю, на яку посаду в Хартії він мобілізувався), то він втрачає можливість користуватися багатьма з цих інструментів. Відповідно, Україна і ми з вами втрачаємо значно більше в питанні обороноздатності, ніж здобуваємо. І це прямо впливає на життя інших людей, в тому числі і військовослужбовців. Наведу вам реальний приклад: дуже важливі для країни історики про ОУН та УПА з 24.02 в ЗСУ. Це Володимир Бірчак, Іван Патриляк, Сергій Рябенко. І поки вони служать, русня на Заході розгорнула цілу мережу медіа, які розповідають про українських неонаці і те, як ми в ХХ столітті тут всіх євреїв по черзі вирізали. І якщо ці російські проксі ще пів року тому були маргінальними, то зараз через їхні колонки, англомовні книги про УПА в США підчищають з бібліотечних каталогів як «літературу з відбілювання нацистів». Раніше на такі кампанії регулярно реагували наші історики. А тепер в русні необмежений простір бити в одні ворота. Але зате маємо дуже добрих аналітиків та стрільця в ЗСУ.
@@FacesOfIndependence Анти пропагандою повинна системно займатись влада, а сама влада, це хто? Випадково не прислуга біглих регіоналів? Інфантильність громадян дає можливість такій владі "цвісти і пахнути".
@@FacesOfIndependence, я розумію, про що ви, хоч і не поділяю цю думку. Однак повторюсь - пані Кольцова максимально цинічно висловилась про живих людей, у яких є рідні, друзі, і, зрештою не камені замість сердець. Я навіть не уявляю як таке слухати матері, яка втратила на фронті дитину, найцінніше, що мала. Мені здається, що потрібно мати хоча б трохи співчуття і розуміння до інших. Вдруге повторюсь: це супер болючі і чутливі теми, на які треба вміти правильно говорити. Або не говорити узагалі. Бо звучить жахливо, якщо чесно
"Україна має тривати у вічності". "До Шевченка краще тягнутися із землі, а не із труни". Як же це влучно і сильно. Дякую!
Дякую за вашу роботу! Дякую авторам пісні за неї! Дякую за їх роботу про збереженню імен літераторів для нащадків
Дякую. Які великі Люди! Дійсно вони повинні бути в міністерстві освіти і культури. Моя вам повага і вдячність.
З Оленкою знайома особисто, знала її громадянську позицію. А ось Дмитро приємно здивував- дай, Боже, побільше таких молодих людей!
Дякую, що говлрити в голос про нашим творців культури. Пісня неймовірна, тиждень на повторі❤
Дякую за це інтерв'ю, дуже потужна тема. Пісня сподобалася👍
Крихітка - обожнювала їх пісні завжди (як я розумію, вони спочатку були Крихітка Цахес). Навіть не полінилась було поїхати та купити їх диск, в свої 16 рочків )) Правда, не впевнана, що він був не піратським😅
І взагалі, велика дяка, що їх гурт був українським вже тоді! Бо душа вимагала української пісні, а відкопати таку, ще й щоб гарна, було досить важко
Неймовірні люди, неймовірна пісня, класне інтерв'ю
Дякую за творчість, пісню слухала раз 50 чи більше. Дякую за вашу роботу
Дякую за цю цікаву розмову ❤
Пісня - шедевр, слухаю на повторі
Дякую за цю важливу розмову і за Вашу працю❤ Наше розстріляне відродження цієї війни - це постійний біль. В пісня неймовірна, в саме серце.
Які ж всі гості круті)
Щиро дякую за Вашу працю.
Слава Силам Оборони України!
Слава Героям України!
Гості і саме інтерв'ю🔥🔥🔥
Дякую!❤
Дмитро просто шикарна людина! Обожнюю і кохаю його розум❤
Дякую, дуже потужний текст і неймовірне виконання. ❤
Дякую за пісню , вона про кожного з нас 💔 коли хочеться побачити останній промінчик знак від наших загинувших, і їх так багато загинувших що не хочеться нічого відчувати цей біль не має куди вміщати 😭❤️🩹завжди реву під цю пісню . Болюча але кохана , бо дає доторкнутися душою до болю України яка стільки страждає від московитих 😭
вийшло неймовірно
Дякую!
Книжку Ганни замовила, щоб подякувати за таку колосальну роботу упорядниці, хоч на сайті знайшла і безкоштовно перелік 😊
Дякую
😉👍👍👍👍👍
#ПЕРЕМОЖЕМО🇺🇦
Звичайно, вже перемогли - вчора НБУ дозволив необмежений вивід валюти в інші країни, а Зеленський сказав, що основним питанням Саміту Миру в червні, буде складання «переговорного документу» (читай «сепаратного миру»/«Мінську-3»)🤦♂️🤡
@@MarcusTomasheski-vy1yk твою ж ....
@@MarcusTomasheski-vy1ykдай посилання на джерело
оо, Саша Кольцова❤❤❤
👏
🙏🙏🙏🇺🇦🇺🇦🇺🇦❤️
Нещодавно був книжковий Арсенал, дивилась інтерв'ю з Агеєвою, то я так зрозуміла, що ця термінологія неправильна. Типу відродження це коли втрачено було щось, а у нас була тяглість літератури. Просто умови роботи Українки і Франка під всякими російськими указами трошки відрізняється від умов роботи Хвильового під час більшовиків і СРСР, але ми творили весь цей час. І це я вже не вперше чула, що до цього терміну є питаннячка. Але те, що росія наші таланти вбиває постійно - це факт, але хтось та й залишається і пише далі: трактор в полі дир-дир-дир сам себе не напише 🤷 І те, що в нашій країні все одно є кому співати, творити, попри те, що Червону руту закрили, Територію А закрили, народні співаки наші повиїзжали в росію - але ми все одно маємо таланти тут. Це чудо якесь, якщо пам'ятати, що населення наше зменшується з кожним роком
Здається, Гемінгвей і Ремарк писали вже після зображених ними подій. Тому виходячи з цього, найкращі тексти напевно будуть написані після війни.
У Парижі, куди його відрядила газета Toronto Star, Гемінґвей познайомився з такими літературними корифеями як Ф. С. Фітцджеральд, Гертруда Стайн і Езра Паунд, що оцінили праці юнака. У Парижі в 20-ті роки Ернест Гемінґвей бачився з Джойсом. Гемінґвей описав ці події в своїх мемуарах «Свято, яке завжди з тобою» (англ. A Moveable Feast).
Вже у 1925 році опублікували книгу Гемінґвея - «У наші часи» («англ. In Our Times»). Перший по-справжньому письменницький успіх прийшов до Гемінґвея у 1926 році після виходу в світ «І сонце сходить» або «Фієста» («англ. The Sun Also Rises»), песимістичного, але водночас блискучого роману про «втрачене покоління» французьких та іспанських репатріантів 1920-х років. Післявоєнні роки Гемінґвей повністю присвятив літературі.
Вікіпедія
чому маємо виходити з цього?
@@shatelei "Ми" це ви сказали. Вже давно визнано, - найкращі тексти про війну пишуться, коли вона стає минулим.
привіт, шановне панство
На початку 2022 р. бажаючих воювати було дуже багато, але не було зброї і спорядження. Зараз є зброя і спорядження, але немає бажаючих. Чому так, напевно це риторичне запитання.
@@sergejpavlin2169 Сергій Павлін, як ви боти мене вже дістали...
@@sergejpavlin2169 Чому не в зоопарку???
@@Alexander_lisitsin ні, ви не зоопарк голосуйте, ви чесно дайте відповідь на попереднє питання. Чогось видається, що ви і є одним з відповідальних
@@olgatomenko1828 Ботами працюють одні невдахи. Сумні будні фабрики троллей.
@@olgatomenko1828 Бот, це російська любима звичка переводити стрілки на когось іншого, а робиться це для того, щоб уникнути відповідальності за кримінальні злочини, як от розкрадання і хабарництво.
Тисніть подобання, робіть маленькі кроки для звищенства вкраїнства.
"Кремлеботами работают неудачники". Грустные будни "фабрики троллей"
Радио Свобода
Ага, круто. Лише досягненням було би коли б у США чи Німеччині казали би «у нас є власні Шевченко та Франко!». А в решті, нереально увійти до світової літератури, будучи як хтось
Що ти мелеш, можеш більш конструктивно скласти речення, а то це на висєр схоже, не більше 🤦🤡
Перепрошую, якщо для вас українська іноземна і ви розумієте лише прості фрази, то я можу для вас перефразувати
@@MarcusTomasheski-vy1ykти деган?! До чого був твій висєр, стосовно того, що " досягненням було би коли б у США чи Німеччині казали би " у нас є власні Шевченко та Франко" ", що ти, чудо хотіло цим сказати?!
Виходячи з твоєї логіки, коли США чи Німеччина казали б, " у нас є власні Шарль Бодлер та Поль Верн ", то це означало б, що вони є письменниками світового рівня?! Чи що в твоєму запаленому, від дибілізму, розумі, означає " світова література "?!
Вони ще так казатимуть. Обов'язково. І входити до світової літератури нам немає жодної потреби. Це світова література має перейматися чи доросла вона до нас.
ми маєм розвиватись на всіх рівнях. вибачте та подібні пісні не слухаю. при всій повазі це має бути логіка і зміст а не набір слів
11:39 - в чому ніхто не хоче бачити Жадана???
Вибачте, звісно, однак з цього моменту слухати Кольцову стало фізично боляче. У мене просто випали очі, коли вона почала вивалювати, що хтось на фронті «корисніший». Чесно, друзі, більшості українців, які втратили когось на війні, або рідні отримали травми - як фізичні так і психологічні - їм не всралися ваші співаки і письменники. І так, це звучить грубо, але як можна бути наскільки цинічною, щоб словами через рот вимовляти, що треба витягти з фронту Сєнцова, а когось на його місце поставити, ну, менш важливого, наприклад. Кольцова слухала інтервʼю Сенцова взагалі? Чула його думку з цього приводу? Рекомендую послухати!
Поясніть, будь ласка, з чого вона вирішила, що умовна культурна одиниця важливіша за будь-яку людину іншої професії? Це якось суперцинічно. Я розумію, що культура важлива, але які тоді професії менш важливі? Люди яких професій мотивують меншу кількість людей? Повірте, кожна людина для когось є цілим світом! Говорити на подібні теми потрібно або дуже обережно, або закрити рота і не говорити взагалі. Повний крінж. Не думала, що Крихітка наскільки обмежена людина.
Кожна людина важлива - це факт. Я зрозуміла думку Олександри так: Жадан - це цілий інститут культурної дипломатії, якого, на жаль, ніхто не замінить. Він має велику мережу міжнародних зв’язків, визнання, сотні каналів, щоб бути нашим рупором, але також його творчість є натхненням для багатьох людей, які воюють. І коли він стає, наприклад, оператором БПЛА (на жаль, не знаю, на яку посаду в Хартії він мобілізувався), то він втрачає можливість користуватися багатьма з цих інструментів. Відповідно, Україна і ми з вами втрачаємо значно більше в питанні обороноздатності, ніж здобуваємо. І це прямо впливає на життя інших людей, в тому числі і військовослужбовців.
Наведу вам реальний приклад: дуже важливі для країни історики про ОУН та УПА з 24.02 в ЗСУ. Це Володимир Бірчак, Іван Патриляк, Сергій Рябенко. І поки вони служать, русня на Заході розгорнула цілу мережу медіа, які розповідають про українських неонаці і те, як ми в ХХ столітті тут всіх євреїв по черзі вирізали.
І якщо ці російські проксі ще пів року тому були маргінальними, то зараз через їхні колонки, англомовні книги про УПА в США підчищають з бібліотечних каталогів як «літературу з відбілювання нацистів». Раніше на такі кампанії регулярно реагували наші історики. А тепер в русні необмежений простір бити в одні ворота.
Але зате маємо дуже добрих аналітиків та стрільця в ЗСУ.
@@FacesOfIndependence Анти пропагандою повинна системно займатись влада, а сама влада, це хто? Випадково не прислуга біглих регіоналів? Інфантильність громадян дає можливість такій владі "цвісти і пахнути".
@@FacesOfIndependence Може митці вступили до лав ЗСУ щей для того, щоб надати громадянам приклад того, як повинен діяти кожен громадянин?
@@FacesOfIndependence Благодійний концерт Сергія Василюка у Києві на підтримку його підрозділу - 20 квітня 2024.
@@FacesOfIndependence, я розумію, про що ви, хоч і не поділяю цю думку. Однак повторюсь - пані Кольцова максимально цинічно висловилась про живих людей, у яких є рідні, друзі, і, зрештою не камені замість сердець. Я навіть не уявляю як таке слухати матері, яка втратила на фронті дитину, найцінніше, що мала. Мені здається, що потрібно мати хоча б трохи співчуття і розуміння до інших. Вдруге повторюсь: це супер болючі і чутливі теми, на які треба вміти правильно говорити. Або не говорити узагалі. Бо звучить жахливо, якщо чесно